Připadám ti jako sadista?
Víš, holčičko, chci věřit tomu,
že si uvědomuješ, i teď,
že se jako žádnej sadista nechovám.
Právě teď...
...se chovám...
...jak ten největší masochista. - Bille...
Je to tvoje dítě.
Vypadalo to, že jsem mrtvá, co? Tak to jsem nebyla.
Ne že by tu nebyla snaha, to vám povím.
Ta poslední Billova kulka mě uvrhla do kómatu.
Do kómatu, ve kterým jsem měla zůstat čtyři roky.
Když jsem se probrala,
propukl, slovy filmové upoutávky, "běsnící vír odplaty".
Běsnila jsem a vířila a dostalo se mi krvavé odplaty.
Zabila jsem už sakra hodně lidí, než jsem dospěla sem.
Ale čeká mě ještě jeden.
Ten poslední.
Ten, za kterým teď jedu.
Jediný, který ještě zbývá.
A až dorazím na místo,
zabiju Billa.
Kapitola šestá
MASAKR U TWO PINES
To neštěstí, ke kterému došlo v oddací síni u Two Pines
a které celý tenhle krvák odstartovalo,
se mezitím už stalo legendou.
"Masakr u Two Pines", tak tomu říkali v novinách.
V televizi tomu říkali: "Texaský masakr v oddací síni v El Pasu."
Jak se to seběhlo, kdo tam byl, kolik mrtvých a kdo je zabil,
to všechno se liší podle toho, kdo o tom vypráví.
Ve skutečnosti k tomu masakru nedošlo vůbec během svatby.
Byl to nácvik obřadu.
Až dospějeme tam, jak říkám: "Můžete políbit nevěstu",
můžete políbit nevěstu. Ale nestrkejte jí jazyk do pusy.
Kamarádky to možná pobaví, ale rodiče se budou cítit trapně.
Budeme se snažit ovládat, reverende.
Máte nějakou písničku?
Co takhle "Love Me Tender"? To bych zahrál já.
Jasně.
"Love Me Tender" bude skvělý.
Rufus je dobrej.
- Rufusi, s kým že jsi to hrál? - Rufus Thomas.
Rufus Thomas.
Hrál jsem s Drells, hrál jsem s Drifters.
Hrál jsem s Coasters. Byl jsem v Gangu. Hrál jsem s Bar-Kays.
Když projížděli přes Texas, hrál jsem s nima.
Rufus je dobrej.
Nezapomněl jsem na něco?
Ano, na zasedací pořádek.
Děkuji, matko.
Normálně to bývá tak, že máme stranu nevěsty a stranu ženicha.
Ale protože nevěstě nepřijde nikdo
a ženichovi zase přijde až moc lidí...
Jedou až z Oklahomy.
Právě.
Nevidím žádný problém v tom,
aby ženichova strana využila i stranu nevěsty.
- Co ty, matko? - Já v tom problém taky nevidím.
Ale, drahoušku, bylo by dobré, kdyby i vám někdo přišel.
Jako projev dobré vůle.
Já nikoho nemám, kromě Tommyho a svých kamarádek.
- Vy nemáte rodinu? - To se snažím změnit.
Paní Harmony, my už jí tu potřebnou rodinu vytvoříme.
Není mi moc dobře a ta kráva už mě začíná srát.
Takže než se vykecá, půjdu ven na čerstvej vzduch.
- Promiňte, reverende. - Jde na čerstvej vzduch.
- Vzhledem k jejímu stavu... - Jen se potřebuje dát dohromady.
Ahoj, holčičko.
Jak jsi mě našel?
Jsem dobrej.
Co tu děláš?
Co dělám?
No...
Před chvilkou jsem hrál na flétnu.
A teď...
Koukám na nejkrásnější nevěstu, co tyhle starý oči kdy viděly.
Proč jsi tady?
Poslední pohled.
- Budeš hodnej? - Nikdy jsem nebyl hodnej.
Ale budu se snažit být milej.
Já ti vždycky říkala, že jako milej působíš nejlíp.
To bude asi proto, že ty jediná jsi to zažila.
Koukám, že máš zaděláno na sviště.
- Jsem zbouchnutá. - Ježkovy voči.
Ten tvůj mladej rozhodně nemarní čas, co?
Viděl jsi Tommyho?
- Takovej velkej ve smokingu? - Jo.
Tak toho jsem viděl.
Líbí se mi jeho vlasy.
Slíbils, že budeš milej.
Ne, řekl jsem, že se budu snažit. To není žádnej slib.
Ale máš pravdu. Čím se ten mladej živí?
Má tady v El Pasu antikvariát s deskama.
- Tak hudbymilovnej? - Má rád hudbu.
To snad my všichni.
A jakou práci teď děláš ty?
Dělám v tom obchodě s deskama.
Aha.
Najednou je v tom jasno.
Líbí se ti tam?
Jo, moc se mi tam líbí, ty chytrolíne.
Můžu denně poslouchat muziku, povídat si o muzice, paráda.
Pro výchovu mý holčičky to bude bezva prostředí.
Na rozdíl od lítání po světě, zabíjení lidí
a inkasování balíků peněz?
Přesně tak.
No, kamarádko moje, jak je každýmu libo.
Nicméně, nechci být za kazišuka,
ale rád bych toho tvýho mladíka poznal.
Mě náhodou zajímá, koho si moje holka má vzít.
Chceš jít na svatbu?
Jen když budu moct sedět po boku nevěsty.
Po mém boku si budeš připadat trochu osaměle.
Po tvým boku to vždycky bylo trochu osamělý.
Ale jinam bych si nesedl.
Víš, zdál se mi o tobě ten nejkrásnější sen.
Jde sem Tommy. Říkej mi Arlene.
Vy budete jistě Tommy. Arlene mi o vás hodně vyprávěla.
- Jsi v pořádku, zlato? - Je mi fajn.
Tommy, chtěla bych ti představit svého otce.
Propána.
Propána, to je skvělý. Moc rád vás poznávám, pane.
- Tatínku. - Říkej mi Bille.
Moc rád tě vidím, Bille. Arlene říkala, že to nestíháš.
- Překvápko. - To je celej táta. Překvapuje.
Když už jsme u těch překvapení, jablko nepadá daleko od stromu.
- Kdy jsi dorazil? - Akorát teď.
- Přijels rovnou z Austrálie? - Samozřejmě.
Tati, já řekla Tommymu, že těžíš v Perthu stříbro
a že nejsi k zastižení.
Naštěstí pro nás všechny to tak nebylo.
Takže o co že to tu jde?
O nácviku na svatbu jsem už slyšel,
ale že by se nacvičovalo v kostýmech, to jsem neslyšel.
Proč platit tolik peněz za šaty, co se nosí jen jednou?
Zvlášť když to v nich Arlene tak sluší.
Tak jsem si řekl, že z toho vymáčkneme, co se dá.
Neříká se, že to přináší smůlu, když ženich vidí nevěstu
ve svatebních šatech ještě před obřadem?
Mě prostě asi baví v životě riskovat.
Přesně chápu, co tím myslíš.
Synku, někteří z nás už měli být jinde.
Ještě jednou si to projedeme. Nechceš si sed...?
Co to povídám? Ty bys ji měl vést.
Tommy, na tohle si táta zrovna moc nepotrpí.
Líp by se cítil, kdyby seděl mezi ostatními hosty.
- Vážně? - To už by bylo moc.
Tak nic. A co si dneska zajít někam na večeři, oslavit to?
Jedině když to budu všechno platit já.
Dohodnuto. Teď musíme zvládnout tohle.
- Můžu se dívat? - Rozhodně. Posaď se.
- Která strana je nevěstina? - Hned tady.
Matko, jdeme na to.
A teď ty sliby, synku.
Bille.
- Já jen chtěla... - Nejsi mi nijak zavázaná.
Jestli je to ten, koho chceš,
tak jdi za ním.
Sluší mi to?
To jo.
Děkuju.
Co je, sakra?
Ne! Bille!
Probila se přes 88 bodyguardů, než se dostala k O-Ren?
Ono jich nebylo 88, jen si tak říkali, "Šílená osmaosmdesátka".
- Proč to? - Asi měli pocit, že to má šmrnc.
Každopádně všichni padli pod mečem Hattori Hanza.
- Ona má meč od Hanza? - Vyrobil jí ho.
Copak se nezapřísahal, že už nikdy žádný meč neudělá?
Nejspíš to porušil.
Že ty japončíci vydrží mít na někoho pifku, co?
Nebo možná to v lidech vzbuzuješ ty sám.
Předem vím, že je to hloupá otázka,
ale necvičíš náhodou ještě pořád s tím mečem?
Ten už jsem dal před léty do zástavy.
Tys dal meč od Hattori Hanza do frcu?
Jo.
Měl nevyčíslitelnou cenu!
No, v El Pasu ji neměl.
V El Pasu mi to hodilo 250 dolarů.
Dělám vyhazovače ve striptýzovým klubu, Bille.
Jestli se chce se mnou porvat, ať zajde do klubu,
něco si začne a porveme se.
Vím, že jsme spolu nějaký čas nemluvili.
A posledně, když jsme spolu mluvili, to moc nedopadlo,
ale musíš na mě už přestat bejt naštvanej
a začít se bát ***,
protože ona už sem jede a chce tě zabít.
A bez mé pomoci se jí to bezpochyby podaří.
Já se před vinou neschovávám a nezdrhám před tím, co zasluhuju.
Nemůžeme už zapomenout na minulost?
Ona si zaslouží svou pomstu.
A my si zasloužíme umřít.
Na druhou stranu ale, ona taky.
Takže se prostě uvidí, ne?
Kapitola sedmá
OSAMĚLÝ HROB PAULY SCHULTZOVÉ
Zase pozdě.
Budde, ty neznáš hodiny?
- Vždyť tu nikdo není, člověče. - To je Budd? - Jo!
Řekni mu, ať sem kouká naklusat!
Budde, chce s tebou mluvit Larry.
Dej si, ať to někam dotáhneš, zlato.
Sháníš se po mně?
Nevím, kdes předtím myl auta, žes tam mohl chodit pozdě,
ale mně to tam nepatřilo, a to mi jedna myčka aut patří.
- Mám jít pryč? - Ne, seď tu a sleduj to.
Larry,
vždyť tam nikdo není, takže...
"Vždyť tam nikdo není, Larry."
Co mi to chceš říct? Že tam nejsi zapotřebí?
Chci říct,
že jsem vyhazovač a tam není nikdo, koho bych vyhazoval.
Ty tedy tvrdíš,
že neděláš práci, za kterou tě platím,
protože nemáš co na práci?
- Ne... - Tohle mi chceš říct?
O čem mě to přesvědčuješ? Že jsi na nic jako díra do prdele tady?
A víš co, Buddy, já myslím, že jsi mě přesvědčil.
Pojď se podívat na kalendář. Jdeme si prohlídnout kalendář.
Buddy si prohlídne kalendář. Takže zítra pracuješ?
Jo.
Ne, nepracuješ. Ani nevíš, kterej den máš jít do práce.
Takže zítra nepracuješ, pracuješ ve středu. A je to.
- Pracuješ ve čtvrtek? - Jo. - Já bych neřekl.
V pátek?
Jsi tu napsanej.
- Když to říkáš. - Byls tu napsanej.
V sobotu jsi byl taky napsanej.
Takže v pondělí půjdeš... Co tomu říkáš teď?
Sáhnout vám na prachy, to jediný na vás platí. Jasný?
Teď koukej jít domů a čekej, až zavolám. Až ti sám zavolám.
Než odejdeš, promluv si s Rocket. Má tam pro tebe práci.
A...
...ten klobouk.
Ten zkurvenej klobouk.
Kolikrát jsem ti říkal,
abys sem v tom zkurveným klobouku nelezl? Kolikrát?
- Zákazníci taky nosí klobouky. - Já ale nejsem šéf zákazníků.
Já jsem tvůj šéf. A povídám ti,
že chci, abys tu posranou hučku nechal doma.
Budde, brouku, ten záchod je zase kaput.
Sračky jsou všude po podlaze.
Tak jo, Rocket.
Já to uklidím.
To tě trochu zklidnilo, ne?
Jo.
Každýmu bouchačovi sklapne po dvojitý dávce soli mezi kozy.
Protože já nemám kozy
ani tak pěkný ani tak velký jako ty,
ani si nedokážu představit, jak moc to musí pálit.
Ale...
...ani to vědět nechci.
Vyhrál jsem.
Bille?
Pleteš si bráchy, ty krávo hnusná.
- Budde. - Trefa!
A čemu vděčím za tohle pochybné potěšení?
Tak jsem chytil jednu kovbojku, kterou ještě nikdo nechytil.
Zabil jsi ji?
Ještě ne. Napálil jsem do ní dávku soli.
Je teď tak vláčná, že by ji stačilo dorazit kamenem.
Každopádně...
- Hádej, co teď držím v ruce. - Co?
Fungl novej meč od Hattori Hanza.
A musím ti říct, Elle, že tomu teda říkám ostrej meč.
Kolik?
To se těžko dá říct, když má tu nevyčíslitelnou cenu.
Jaký jsou podmínky?
Koukni hejbnout kostrou a buď tu hned zítra ráno
s milionem dolarů v papírovejch
a dostaneš ode mě
ten nejskvělejší meč, co kdy kdo vyrobil.
Zní to dobře?
Zní to, jako že jsme se dohodli. Mám jednu podmínku.
- Jakou? - Musí trpět do posledního dechu.
To ti, milá Elle,
můžu celkem v pohodě garantovat.
Tak se zítra uvidíme, ty milionáři.
Tak jo.
Otevři očička.
Buď hodná holčička.
Už jsem hotovej!
Vytáhni mě z tý díry!
Ty brďo, koukej na ty oči. Ta mrcha je ale vytočená.
Co jsem ti povídal?
Je to ta nejhezčí blonďatá pička, cos kdy viděl?
Anebo je to ta nejhezčí blonďatá pička, cos kdy viděl?
Už jsem viděl lepší.
Chceš něco říct?
Bílý ženský tomu říkají "tichá domácnost".
A my je necháme, ať si myslí, že se nám to nelíbí.
Popadni ji za nohy, já ji vezmu za hlavu.
Hele, píďalko, vidíš to?
Vidíš to, nebo ne?
To je slznej sprej.
Ne. Dneska půjdeš pod zem.
A nic s tím nenaděláš.
Chci tě pohřbít.
Chtěl jsem tě pohřbít...
...s tímhle.
Ale když se budeš chovat jako hovado,
nacákám ti celou tu pikslu rovnou do očí!
To ti je úplně vypálím z hlavy.
Takže budeš slepá
a popálená
a zaživa pohřbená.
Copak si vybereš, sestřičko?
To je moudrý rozhodnutí.
To máš za to, žes bráchovi zlomila srdce.
Kapitola osmá
KRUTÁ VÝUKA U PAJ MEJE
Kdysi dávno,
v Číně, jak se někteří domnívají, kolem roku 1003,
hlavní kněz klanu Bílého lotosu, Paj Mej, kráčel po cestě
a rozjímal na tím, nad čím může takový člověk rozjímat,
což jinými slovy znamená "kdo ví?",
když tu proti němu z druhé strany kráčel šaolinský mnich.
Když se kněz s mnichem setkali,
Paj Mej, v naprosto nezměrném projevu velkodušnosti,
mnichovi velmi jemně pokynul.
To pokynutí zůstalo bez odezvy.
Měl ten šaolinský mnich v úmyslu urazit Paj Meje záměrně?
Nebo jen přehlédl ono velkodušné přátelské gesto?
Mnichovy pohnutky nám zůstávají neznámé.
Víme však, jaké to přineslo následky.
Příštího dne zrána se Paj Mej dostavil do šaolinského chrámu
a od hlavního opata chrámu požadoval,
aby Paj Mejovi nabídl svůj krk jako odplatu za tu urážku.
Opat se zpočátku snažil Paj Meje utěšit,
ale akorát se přesvědčil, že Paj Meje utěšit nelze.
Tak začal "Masakr v šaolinském chrámu"
a všech 60 mnichů, co v něm bylo, Bílý lotos zahubil.
To byl počátek legendy
o Paj Mejově "technice pěti bodů a puklého srdce".
Co je to "technika pěti bodů a puklého srdce"?
V podstatě ta nejstrašnější rána ze všech bojových umění.
Udeří tě konečky prstů
do pěti různých tlakových bodů na těle,
a pak tě nechá odejít.
Ale jakmile ujdeš pět kroků, pukne ti srdce v těle
a ty padneš mrtvá k zemi.
- Naučil tě to? - Ne.
Techniku pěti bodů a puklého srdce nenaučí nikoho.
Jedna z věcí, co se mi na tobě vždycky líbily,
je, že na svůj věk vypadáš moudřejší.
Takže ti dám moudrou radu.
Ať po tobě bude Paj Mej chtít cokoliv, poslechni ho.
Zkus po něm hodit zlým okem, a vyrve ti ho.
A když na něj vybalíš ty americký drzosti,
přerazí ti páteř i vaz, jako kdyby to byly větvičky.
A budeš to mít spočítaný.
Přijme tě za žákyni.
- Co se ti stalo? - Nic.
- Ty ses pral? - Přátelský zápas.
Proč mě přijal?
Protože to je hodně, hodně, hodně starý muž.
A jako všichni tihle prožluklí parchanti
se na starý kolena cítí osaměle.
To nijak neovlivní jejich povahu,
ale poučí se o tom, jakou cenu má společnost.
Stačí jen, abych ty schody zase viděl, a už mě to bolí.
To si užiješ, až po nich budeš vláčet vědra s vodou.
Kdy se zase uvidíme?
Tak se jmenuje moje oblíbená soulová písnička ze 70. let.
- Cože? - Nic.
- Až mi řekne, že jsi skončila. - Kdy by to tak mohlo být?
To, milá zlatá, záleží jen na tobě.
A nezapomeň: Žádnej sarkasmus, žádný drzý kecy.
Minimálně ne tak první rok.
Musíš mu dát čas, aby si na tebe zvykl.
Nesnáší bělochy, pohrdá Američany
a k ženám nechová nic než opovržení.
Takže mu to v tvým případě bude možná chvíli trvat.
Sbohem.
Mistře...
Tvoje mandarínština je mizerná.
Obtěžuje moje uši.
Hýkáš jako osel!
Mlč, dokud na tebe nepromluvím.
Asi nerozumíš kantonsky.
Mluvím velmi dobře japonsky...
Na to jsem se neptal.
Rozumíš kantonsky?
Trochu.
Máš se tu učit tajům kung-fu,
ne jazykovědě.
Když mi nerozumíš,
budu s tebou jednat jak se psem.
Až tě okřiknu,
až ti nařežu holí!
Bill je tvůj učitel, že?
Ano, je.
Tvůj učitel mi říkal,
že nejsi úplně neškolená.
Jaký výcvik jsi absolvovala?
Ovládám styl tygra a jeřába.
A více než ovládám jemné umění samurajského meče.
Jemné umění samurajského meče!
To takzvané jemné umění se hodí
akorát tak pro japonské nekňuby!
Tvůj vztek mě baví.
Myslíš, že se mi můžeš rovnat?
Ne.
Víš, že zabíjím, jak se mi zlíbí?
Ano.
Přeješ si umřít?
Ne.
Pak musíš být hodně hloupá.
Vstaň, ať vidím
tu tvou směšnou tvář.
Ty ubožačko... Existuje něco,
co umíš dělat dobře?
Copak je?
Upadl ti jazyk?
No ano, ty mluvíš japonsky.
Pohrdám zatracenými japončíky!
Jdi k tomu stojanu.
Vezmi si meč.
Předveď mi, jak jsi dobrá.
Když mě aspoň jednou zasáhneš,
budu ti říkat mistře.
Máš výtečný výhled na mou nohu.
Tvoje šermířské umění je...
v nejlepším případě amatérské.
To tvé takzvané kung-fu
je vážně dost ubohé.
Mělas předvést, co umíš,
a tys nepředvedla vůbec nic!
Ukaž mi toho tygra a jeřába,
postav se mému tygřímu drápu.
Jako všechny yankeeské ženy
umíš jen objednávat v restauraci
a utrácet mužovy peníze.
To strašně bolí, že?
Mohl bych ti useknout ruku.
Nedělejte to, prosím!
Je to teď moje ruka.
Zkus mi v tom zabránit.
To nedokážu.
Protože jsi bezmocná?
Už jsi to někdy pocítila?
Jsi oproti mně bezmocná
jako červ bojující s orlem?
Ano!
A to je jen začátek!
Chceš vládnout takovou silou?
Ano!
Tvůj výcvik začne... zítra.
Teď tvoje ruka patří mně,
a já chci, aby byla silná.
Dokážeš to?
Dokážu, ale ne tak zblízka.
Pak to nedokážeš!
Co když bude tvůj nepřítel
jen tři palce od tebe? Co pak?
Schoulíš se do klubíčka
nebo ho naskrz prorazíš pěstí?
Teď začni!
Dřevo se musí bát tvé ruky.
Není divu, že to nedokážeš.
Vzdáváš to dřív, než začneš.
Jestli chceš jíst jako pes,
můžeš jako pes spát venku.
Jestli chceš spát jako člověk,
vezmi si hůlky.
Dělej, svině.
Tak, Paj Meji.
Jdu na to.
Můžu dostat sklenici vody, prosím?
Kapitola devátá
ELLE A JÁ